PERHOSEN KIELI
Andrés...
Andrés, herää.
Mitä sinä haluat?
Lyötiinkö sinua koulussa?
Tietysti lyötiin.
Minne?
Kouluun.
Sitä paitsi, minä osaan jo lukea.
Minä menen Amerikkaan, kuten meidän setämme
päästäkseen sodasta.
Mitä sinä sanot?
Minä en halua että minua lyödään.
Ketkä?
Opettaja. Hän näyttää ilkeältä.
Käy nukkumaan.
Sinä et halua nukahtaa koulussa.
Sitten sinä vasta saatkin.
Anna minun ratsastaa ennenkuin opettaja tulee. - Ei.
Katso, tuolla hän on.
- Huomenta. - Huomenta.
Tässä hän on.
Sinä siis osaat lukea?
Hänen isänsä opetti häntä kun hän oli sairas.
Te sanoitte että hän oli astmaatikko.
Kyllä, mutta hän on parempi.
Hän ujostelee.
Hän tarvitsee sitä siinä tapauksessa että hän saa kohtauksen.
Hän ei voi hengittää.
Suukko, poikani.
Olkaa kärsivällinen hänen kanssaan, hän on varpunen,
ensimmäistä kertaa ulkona pesästään.
Tule, poika.
Huomenta.
Huomenta, Don Gregorio!
Sinä siinä, uusi poika,
Nouse seisomaan!
Nimesi?
Varpunen! Hänen nimensä on Varpunen!
Olkaa kilttejä!
Tule tänne.
Vastaa. Vai haluatko sinä että me kutsumme sinua Varpuseksi?
Hän pissaa housuihinsa!
Odota... Tule takaisin tänne!
Mikä on vialla, poika?
Moncho, mitä sinä täällä teet?
Moncho!
Mihin sinä olet menossa?
Niinkuin minä sanoin. Hänen aikomuksensa oli mennä
La Coruñaan ja nousta Amerikkaan menevään laivaan.
Tuo pikku pirulainen.
Ottakaa vähän juustoa.
Teidän ei olisi pitänyt vaivautua, rouva.
- Kuinka hän nyt voi? - Hyvin.
En voi uskoa sitä.
Koko yön
ulkona ilman ruokaa,
palellen, eikä hän edes vilustunut.
Miksi hän luulee että minä lyön oppilaita?
He löivät minua koulussa...
En minä. Minä en koskaan lyö ketään.
Kaikkein vähiten lasta.
Sanokaa hänelle että olen tullut pyytämään anteeksi.
Olkaa hyvä, Don Gregorio,
ei ole teidän syynne...
Hän on herkkä poika.
Minä haluan pyytää anteeksi
ja pyytää häntä palaamaan kouluun.
Ettekö te ota yhtään juustoa?
- Olkaa hyvä ja kutsukaa hänet. - Kyllä, herra.
Minä pidän tuosta nimestä. Varpunen.
Me käytämme sitä vain jos sinä pidät siitä.
Ja anna anteeksi koulutovereillesi, he eivät ole niin ilkeitä.
Jonain päivänä sinä vielä naurat heille.
Se on erittäin hyvää.
Hiljaa! Hiljaa!
Istukaa alas!
Tänään meillä on uusi oppilas.
Tämä on meille kaikille ilo
ja me toivotamme hänet tervetulleeksi taputtamalla.
Oikein hyvä.
Vedä tuo tuoli ja istu tähän minun viereeni.
Tänään me aloitamme runolla.
Kuka?
Romualdo. Mitä sinä aiot lukea?
Runon, herra.
Minkä?
Antonio Machado'n "Lapsuuden Muisto".
Oikein hyvä. Antaa mennä.
Muista,
hitaasti ja selvästi. Ja huomioi välimerkit.
"Kylmä ja harmaa talvinen iltapäivä.
Oppilaat opiskelevat.
Sateen yksitoikkoisuus ikkunoiden takana.
Luokkahuone. Kuva.
osoittaa Cain, pakolainen,
ja Aabel kuollut,
purppuratahran vieressä."
Mitä...
"tarkoittaa "sateen yksitoikkoisuus", Romualdo?
Kun sataa, se valuu, Don Gregorio. - Hyvä.
Nyt, sanelua...
Päivää.
Tulkaa sisään, tulkaa sisään.
Kuinka voitte?
Minä voin hyvin, mutta poika ei.
Minä en ymmärrä.
Eilen minä annoin hänelle matematiikan tehtävän,
ja hän oli toivoton.
Kyllä, hänen todella pitäisi työskennellä vähän enemmän, mutta...
Säästää keppiä...
Pankaa nuo numerot hänen päähänsä.
Anna ne opettajalle.
Ei, minä en voi ottaa vastaan niitä...
Ette kai te ole töykeä minulle?
Olkaa hyvä, Don Avelino, minä en voi...
Ne ovat oikein hyviä.
Kuten minä sanoin: tehkää tästä pojasta jotain.
Näkemiin.
Ota pois nämä kukot.
Mitä?
Pane ne pulpetillesi ja palauta ne isällesi.
Hyvä on.
Mutta hän suuttuu...
Hän lyö minua. Voi hyvä Luoja...
No, sitten...
Sano hänelle että minä en voi syödä lihaa.
Kananlihaa, minä tarkoitan.
Niin, sano hänelle niin.
Kananlihasta puheenollen...
Jos kukko munii
Espanjan ja Ranskan rajalle,
minkä valtion muna se on?
Espanjan!
Miksi Espanjan?
Meillä on isommat munat!
- Mitä sinä sanot? - Kukot eivät muni.
Oikein hyvä, Moncho. Se on oikea vastaus.
Moncho,
Istu siihen, Roque'n kanssa.
Romualdo, sinä voit aloittaa sanelun.
"Kylmä ja harmaa...
talvi..." Seuraava rivi.
"...iltapäivä."
PIste.
Minä paskoin housuihini ensimmäisenä koulupäivänäni.
- Päivää. - Päivää, poika.
Don Gregorio ei lyö!
- Ihanko totta? - Ihan totta.
Ja hän palautti joitain kukkoja
eräälle mahtavalle rikkaalle miehelle.
Kuka niin sanoi?
Hänen poikansa, José Maria, kertoi minulle.
Hänen isänsä on paljon vaikutusvaltaisempi kuin pormestari.
Entä ne kukot?
Lahja opettajalle jotta hän pystyisi opettamaan hänen poikaansa.
Mutta hänen poikansa ei opiskele.
Hän sanoo että hänestä tulee joka tapauksessa iso kiho.
Tiedätkö mistä perunat tulevat?
Pelloilta, mistä muualta?
Ne tulevat Amerikasta.
Älä ole naurettava.
Se on totta! Don Gregorio sanoi niin!
Ennen Kolumbusta ei Espanjassa ollut perunoita.
Mitä ihmiset sitten söivät?
Kastanjoita, Ei ollut myöskään maissia.
Tämä opettaja on hyvä.
Minä pidän hänestä.
Rukoilitko sinä?
- Missä? - Koulussa.
Kyllä. Jotain Kain'sta ja Aabelista.
Sinä et voi uskoa juoruihin.
Don Gregorio, ateisti!
- Ateisti? - Sellainen joka ei usko Jumalaan.
Niinkuin isä?
Kuinka sinä voit sanoa noin?
Hän kiroaa Jumalan.
No, se on... Se on syntiä.
Syntiä.
Mutta hän uskoo Jumalaan, kuten kaikki hyvät ihmiset.
- Entä paholainen? - Onko hän olemassa?
Tietysti hän on olemassa!
Hän oli enkeli joka kapinoi Jumalaa vastaan.
Hän joutui Helvettiin.
Joten nyt hän on kuoleman enkeli.
Miksei Jumala sitten tappanut häntä?
Jumala ei tapa, Moncho.
Sanotaan että Barcelonassa poltettiin kirkkoja!
Tasavaltalaiset ovat sellaisia!
He eivät polta kirkkoja.
Ja tasavaltalaisten ansiosta saavat naiset äänestää.
Entä sitten? Minä äänestäisin vain Kristus Kuningasta.
Ei kuninkaita äänestetä.
Asiat ovat huonosti.
Mutta minulla on ratkaisu, kyllä, minulla on.
Mikä ratkaisu?
Sytytetään Madrid palamaan.
Älä ole raakalainen.
- Saanko minä, Don Gregorio? - Tietysti.
Tule tänne, Ramonciño.
Kuunnelkaa, Don Gregorio.
- Introibo ad altare Dei. - Ad deum
qui laetificat iuventutem meum.
Agnus Dei qui tollis pecata mundi.
Ora pro nobis.
-Agnus Dei qui tollis pecata mundi. -Ora pro nobis.
Agnus Dei qui tollis pecata mundi.
Kuinka monta kertaa se on?
Näetkö? Hän ei muista Dona nobis pacem.
Hänestäkö tulee kuoripoika?
Hänestä piti tulla kuoripoika.
Mene äitisi luo.
Heti kun koulu alkoi, hän menetti mielenkiintonsa.
Sanotko sinä että se on minun vastuullani?
Minä en sano mitään. Tosiasiat puhuvat puolestaan.
Ymmärrä häntä. Niin pitkän vankeusajan jälkeen,
on luonnollista että kaikki kiinnostaa häntä.
- Mitä sinä teet? - En mitään.
- Veljesi? - Hän on töissä. Mennään.
Hyvä on.
Äiti, minä olen Auroran kanssa!
Minä näen sen.
Nidos tepentes absilunt aves.
" Linnut jättävät pesän lämmön."
Libertas virorum fortium pectora acuit.
"Vapaus kiihdyttää voimakkaiden miesten henkeä."
Jumala, tämä on hyvää.
"Tuhkat arnau-liskosta
joka on poltettu elävältä.
Jos sekoittaa sitä
kahviin,
se sytyttää intohimoon
kopeimmankin naisen
ja antaa hänet sinulle elämäsi ajaksi."
Tässä, Roque, se on sinun.
Minä aloitin tällä tavalla Carmiña'n kanssa,
Carmiña de Saradón! Hän on tulta, Roque, tulta!
Miksemme me koskaan tapaa häntä?
Hän sanoo ettei voi jättää äitiään,
mutta minä luulen että se on synti.
Silti... hänellä ei ole mitään estoja sängyssä!
Ei, tuo on hänen äidilleen.
Carmiña ei tarvitse apua lämmittääkseen vartalonsa.
Hän syttyy heti kun minä ilmestyn paikalle,
ja painaa nuo kivenkovat rintansa minua vasten.
Minä kaadan hänet kumoon ja hän sulaa kuin voi käsissäni.
- Hässitkö sinä häntä joka päivä? - Minä toivon.
Töissä Coruña'ssa...
Mitä on tekeillä?
Mutta sunnuntai korvaa koko viikonlopun.
- Sinä näytät olevan pihkassa häneen. - Hän on sen arvoinen.
Jos minä kosken häneen, näköni sumenee.
Hän suutelee minua, minun pääni täytyy kulkusilla.
Hän syleilee minua, ja minä syleilen taivasta...
Entä hänen äitinsä?
En ole edes tavannut häntä.
Hän on aina sängyssä, hän ei voi nousta ylös.
Mutta tuo saatanan koira...
- Koira? - Sen nimi on Tarzan.
- Pureeko se? - Melkein.
Se kusipää. Minä pudotin housuni
ja tunnen kuinka se kiristelee hampaitaan takanani.
Ikäänkuin se olisi mustasukkainen.
Tiedätkö mitä Carmiña tekee?
Mitä enemmän koira murisee ja haukkuu,
sitä tiukemmin hän painautuu minua vasten.
Niinkuin se kiihottaisi häntä.
No, minä lähdenkin tästä.
- Ole varovainen sen koiran kanssa. - Minä tapan sen äpärän joku päivä.
Mitä siitä tulee?
Orujo.
Minne me olemme menossa?
Minähän sanoin: katsomaan
kun hän hässii tyttöä.
Sitä hässimistä?
- Oletko sinä nähnyt koiria?' - Koska?
Kun koira pääsee nartun päälle.
Ihmiset tekevät samaa.
Mutta miehet hässivät naisia
kun he ovat rakastuneita.
Kun he rakastavat toisiaan.
Sido se koira kiinni, Carmiña.
Mitä sinä siitä välität?
Jätä se rauhaan.
Hän hässii häntä nyt.
Se koira puree häntä!
Saatanan koira...
- Mene ulos! - Tarzan!
Mikä on vikana?
Ei mikään.
Ei mikään?
Tarzan! Tarzan! Tarzan!
Sinä sanoit että he rakastivat toisiaan.
Tarzan!
Tiedätkö että on olemassa rotuja?
Katso.
Minä pidän kiinalaisista tytöistä.
Opettaja sanoo että me olemme kaikki samaa.
Kiinalaiset tytöt ovat sievempiä.
Kun minusta tulee vanhempi, minä menen Kiinaan ja nain yhden.
Tiedätkö sinä miksi miehet hässivät naisia?
Onko opettaja kertonut senkin sinulle?
He suutelevat ja työntävät toisiaan.
Ketkä?
Miehet ja naiset.
Käy nukkumaan.
Ja he koskevat toistensa perseitä.
Ja nyt, kurpitsa...
Pankaa kynät päällekkäin
kurpitsan päälle ja sitten...
Ja sitten käyttäkää sormeanne merkkinä
missä pohja on.
Me siirrämme objektin korkeuden paperille.
Herrat, hiljaa olkaa hyvä.
Jos te ette onnistu siinä, nostakaa kätenne.
Herrat...
Hiljaa... herrat,
Hiljaa.
Hienoa, Jos te ette ole hiljaa minun on oltava hiljaa.
Mitä?
Andrés!
- Mitä sinä teet? - Roque opetti minulle kuinka.
Jos sinun isäsi näkee sinut...
Hän ei, jos sinä et kerro hänelle.
Kuinka koulussa menee?
Me piirsimme.
Tänään hänen olisi pitänyt lyödä meitä.
Miksi?
Me huusimme ja olimme kuin häntä ei olisi ollutkaan.
Lyömisen sijaan hän oli aivan hiljaa.
Ja sitten?
Sitten vähä vähältä me hiljenimme.
- Eikö hän sanonut mitään? - "Kiitos".
Katso. Minä aion oppia soittamaan sitä.
Montako kertaa minun on sanottava sinulle?
Sinun täytyy pidellä sitä kuin se olisi tyttö.
Etkö ole koskaan pidellyt tyttöä?
Tämänpäivän nuoret!
Tällä tavalla. Tällä tavalla, tukevasti mutta hellästi.
Kuten rakastaja...
Aivan!
Veljesi voi olla muusikko.
Musiikilla on rakastamasi naisen kasvot!
Sulje silmäsi ja ajattele häntä!
Ajattele hänen hiuksiaan,
hänen silmiään.
Sehän käy sinulta hyvin.
Se sujuu hyvin.
- Saanko minä pelata? - Ei, meitä on liian monta.
Seis!
Seis, minä sanoin!
Mitä tapahtui?
Hän löi minua pallolla.
Hän törmäsi Roqueen.
Te olette kuin kaksi puskevaa pässiä. Aika mennä tunnille!
Nouskaa ylös, pässit.
Sinä, José María,
vaihda paikkaa Roque'n kanssa.
Don Gregorio...
Mutta...
Niin?
Roque on minun ystäväni.
Hyvä on.
Paiskaa kättä José María'n kanssa.
Istu alas.
Katsotaan... en tiedä oletteko ymmärtäneet, mutta on melkein kevät.
Joten heti kun ilmat ovat paremmat,
me pidämme luonnonhistorian tunnit ulkoilmassa.
Pidättekö te luonnosta?
Oikein,
Te ette ole koskaan huomanneet sitä.
Luonto, ystäväni,
on mitä hämmästyttävin näytelmä mikä ihmiselle on suotu.
Tiesittekö te että muurahaisilla on karjalaumoja.
jotka antavat niille maitoa ja sokeria?
Että hämähäkit ovat keksineet
sukellusveneet jo miljoonia vuosia sitten?
Tiesittekö te että perhosilla on kieliä?
Perhosen kieli
on kuten elefantin kärsä,
mutta hyvin ohut ja kiertynyt kuten kellonvieteri.
- Tiedättekö te missä Australia sijaitsee? - Amerikassa.
Oseaniassa.
Tiedättekö te mikä on "tilonorrinco"?
Se on eräs lintu Australiasta.
Kun se on rakastunut, se antaa tyttöystävälleen orkidean,
kukan joka on hyvin kaunis ja hyvin kallis.
Hei, lapset...
Te olette räätälin poikia, eikö totta?
Soitin?
Saxofoni.
Niin minä luulinkin.
- Soitatko sinä hyvin? - Hienosti. Minustakin tulee muusikko.
Mitä sinä haluat soittaa?
Pianoa. Sax ei ole hyväksi keuhkoilleni.
Hienoa.
Minulla on yhtye, "Sininen Orkesteri".
Sinun isäsi tekee kaikki meidän pukumme.
"Kaukaisimmalta rannikolta auringonlasku takanamme.,
Sininen Orkesteri Galicia'sta!"
Tulkaa minun mukaani.
Sitten me menimme suklaatehtaaseen
ja he kysyivät mitä hän soittaisi
ja hän sanoi, "Maailmassa"...
Miksi hän vei teidät tehtaaseen?
- Orkesteri harjoittelee siellä. - Se oli minulle uutta.
Katso!
Vastalahjaksi, he mainostavat suklaata.
Laulujen välillä, muusikot sanovat:
"Exprés Chocolate, kaikkein parasta!"
He sanovat sen kaikki yhdessä: "Exprés Chocolate, kaikkein parasta!"
Se on joutavaa.
Miksi yhtyeen pitäisi olla vakavaa?
Maksavatko he teille?
Macías sanoi että jos minä olen hyvä, niin sitten katsotaan.
Katsotaan?
Ei taivaaseen ole mitään helppoa tietä.
Sitä paitsi, mitä hävittävää hänellä on?
Sano kyllä, äiti!
Sinun on korjattava tämä.
Se on tarpeeksi suuri teille molemmille.
Ensin minä pesen sen. Luoja tietää kenen päällä se on ollut.
Saxofonin soittaja.
Nyt minä en halua soittaa pianoa, äiti.
Herra Machias opettaa minulle rumpuja.
Hienoa.
Rauhoitu.
- Koska sinä aloitat? - Karnivaalien aikana.
Hyvät naiset ja herrat!
Huomionne, kiitos.
Hyvät naiset ja herrat, me aiomme puhua kastilja-espanjaa,
koska me unohdmme Gallegon viime kiertuellamme.
Etelä-Amerikka.
Sinun ei tarvitse soittaa.
Mutta pane se näyttämään siltä kuin soittaisit.
Liikut musiikin mukana.
Yksi, kaksi, kolme...
Pähkinöitä...
jos haluat pitää vähän hauskaa,
osta itsellesi pussi pähkinöitä.
Kun ilta on yksinäinen,
ihana pieni asiakkaani,
pähkinän myyjä virittää kauniin sävelensä.
Jos tyttönen kuulee hänen laulunsa,
hän tulee ulos.
Pikku asiakas, älä mene sänkyyn...
Näetkö tuota?
Ja sinä et halunnut että hän soittaa.
En tiennyt että hän osaa soittaa noin hyvin.
Pähkinöitä...
Pikku asiakas, älä mene sänkyyn...
ilman että ostat pussin...
Tanssitaan!
Minä en osaa.
On aika että opit.
On yksinäistä, rakas pikku asiakkaani,
pähkinän myyjä virittää kauniin sävelensä.
Jos tyttönen kuulee hänen laulunsa, hän tulee alas parvekkeeltaan...
- Tiedättekö kuka minä olen? - Kyllä.
- Kuka? - Aurora.
Kuinka sinä tunnistit minut?
En tiedä...
- Koska sinä olet kaunein. - Sinä et voinut nähdä kasvojani.
Kuule, tuo saxofonin soittaja on minun veljeni.
- Osaatko sinä tanssia? - Jonkun verran.
Tule.
Hyvin tehty, Varpunen.
Odottakaa...
Muistatteko mitä minä sanoin perhosen kielestä?
Ja miksi?
Yltääkseen nektariin joka on kukkien maljassa.
Varovasti, älkää häiritkö niitä.
Mikä on nektari?
Nektari on sokeriliuos jota kukat erittävät
houkutellakseen hyönteisiä.
Vastapalvelukseksi, hyönteiset
levittävät kukkien siemeniä.
Katsokaa, tuolla on yksi.
Kun kosketatte sokeripurkkia
kostealla sormella, ettekö jo maista sitä
ikäänkuin sormenpääsi olisi kielenne?
Perhosen kieli on juuri sellainen.
Haistamalla nektarin¨, perhonen
kurkottaa kukan maljan pohjalle asti.
Katsokaa tätä muurahaiskekoa!
Don Gregorio!
Hän tukehtuu!
Jumalan kiitos että tulit ajatelleeksi vettä.
Se on tapahtunut ennenkin.
Hänen ensimmäisillä ehtoollisillaan.
Hänen piti ottaa ehtoollisensa ja hän oli niin kiihdyksissään,
että sai kohtauksen.
Ihme!
Meillä oli vähän vihkivettä,
jota me loiskutimme hänen kasvoilleen,
ja hän virkosi.
No, joen vesi ei ollut pyhää,
mutta se tehosi myös.
Minä annan sinulle vähän keittoa, jotta tulet lämpimäksi.
Hän on salaperäinen.
Ja te olette tasavaltalainen.
Minä kuulun Manuel Azaña'n puolueeseen.
- Don Gregorio... - Niin?
Jos siitä ei ole vaivaa, haluaisin mitata teidät...
pukua varten.
Pukua?
Lahja...
Minä haluaisin vain tehdä jotain hyväksenne.
Ja minä osaan tehdä pukuja.
Se on minun alaani.
Minulla on suuri kunnioitus ammatteja kohtaan.
Ja arvostan tarjoustanne. Mutta periaatteeni...
Periaatteita ystävien välillä?
Me olemme ystäviä, emmekö ole?
Viisikymmentä-neljä...
Seitsemänkymmentä- yksi...
Neljäkymmentä-kolme...
DON GREGORIO'N MITAT
- Mitä sinä ajattelet? - Opettajaa.
Hän on niin hyvä ihminen.
Olen iloinen että sinä teet hänelle puvun.
Opettajille ei makseta sitä mikä heille kuuluisi.
He ovat Tasavallan valo.
Tasavalta!
Mihin me joudumme tuon Azañan kanssa?
Mikä Azañassa on vikana?
Mitä sinä kuulet messussa, olen varma.
Minä menen messuun rukoilemaan.
Sinä kyllä, mutta papit...
menevät muista syistä.
No, älä suutu.
Moncho on ihan okei.
Anna minulle suukko.
Älä ole niin tylsä.
Sinun isäsi on todella taiteilija.
Katso kuinka elegantti minä olen!
Vaimoparkani. Minä menetin hänet
kun hän oli vain 22-vuotias.
Kuten runoilija sanoi, "Hyljätty sänky,
pilvinen peili, ja tyhjä sydän."
"Hyljätty sänky,
pilvinen peili, ja tyhjä sydän."
Toisin sanoen, minä jäin yksin.
Luetko sinä paljon?
Sarjakuvia.
On korkea aika että alat lukea oikeita kirjoja.
Kirjat ovat kuin koti.
LEIVÄN VALLOITUS
Kirjoissa meidän unelmamme saavat pakopaikan etteivät
ne jäädy kuoliaiksi.
Tässä,
lainaa tämä.
AARRESAARI. Sinä pidät siitä.
Ja minulla on sinulle lahja.
Avaa se.
Tiedätkö mihin tarkoitukseen se on?
Minä sain sen!
Ole varovainen.
Älä satuta sitä.
Se on iiris. Kaunis!
Näetkö? Sillä on neljä siipeä.
Väri ja kiilto tulevat
sarjoista päällekkäisiä levyjä,
jotka ovat asteittain sijoitettu toistensa päälle, kuten kattotiilet.
Entä se kieli?
- Kieli on nimeltään "proboscis". - Katsotaan sitä.
Ei, juuri nyt se on kiertynyt ylös,
muuten se ei voisi lentää.
Me tarvitsemme mikroskoopin nähdäksemme sen.
Mikä se on?
Laite jolla nähdään äärettömän pieniä asioita.
Minä tilasin yhden koululle,
mutta sinä tiedät kuinka hitaasti kaikki sujuu Madridissa.
Jos me saamme sellaisen, voimme nähdä sen kielen.
Sirkka!
Se on "Prinssi Sirkka".
- Kuinka sen tietää? - Se laulaa paremmin kuin "Kuningas Sirkka".
Tässä se on!
- Kuka se voi olla tähän aikaan? - Mene katsomaan, poika.
Tyttö haluaa tavata isän.
Hän sanoo että hänen äitinsä on kuollut.
Menkää huoneeseenne.
- Me olemme syömässä... - Ottakaa ruokanne mukaan!
Kuinka se tapahtui?
Se oli varmaan hänen sydämensä. Minä löysin hänet kuolleena.
- Kutsuitko sinä lääkärin? - Miksi? Minä menin papin luo.
Oikein.
Arkku ja hautaus maksavat 45 pesetaa.
Mutta minulla ei ole rahaa.
Odota.
- Mitä? - En minä sanonut mitään.
Tee mitä sinun täytyy tehdä.
Miksemme me saa nähdä häntä?
Se on salaisuus.
- Kerro minulle. - En.
Minullakin on salaisuus.
Carmiña'sta.
Kuka kertoi sinulle hänen nimensä?
Kerro minulle sinun salaisuutesi, niin minä kerro omani.
Hän on isän tytär.
Entä... miksei hän asu meidän kanssamme?
Isä sai hänet tuon kuolleen naisen kanssa ennenkuin hän meni äidin kanssa naimisiin.
Kuinka sinä tunnet hänet?
Roque ja minä seurasimme tuota O'Lis'n miestä
- ... Carmiñan talolle. - Entä sitten?
He olivat alasti ja hässivät häntä.
Siitä syystä äiti lähetti meidät pois.
- Miksi? - Hän on lumppu.
Mitä isä sanoo?
Ei mitään. Mitä hän voisi sanoa?
Hei, Varpunen!
Hei.
- Onko tämä sinun puutarhasi? - Se kuuluu yhdelle kaverille.
Mutta hän antaa minun poimia hedelmiä täältä.
Minulla on muutama omena. Haluatko?
Ne ovat herkullisia.
Hyvin mehukkaita.
Mitä sinä teet täällä?
- Katsoin hautajaisia. - Ihanko totta?
Kuka on kuollut?
Kun joku kuolee, kuolevatko he vai eivät?
Mitä teidän väkenne sanoo?
Minun äitini sanoo että hyvät ihmiset menevät taivaaseen,
ja pahat menevät helvettiin.
Entä isäsi?
Että jos on olemassa Viimeinen Tuomio, niin rikkaat tuovat
paikalle asianajajansa. Äidin mielestä se ei ole hauskaa.
Mitä sinä luulet?
Minua pelottaa.
Osaatko sinä pitää salaisuuden?
Sinun ja minun välillä:
Tuonpuoleista helvettiä ei ole olemassa.
Viha ja julmuus...
siinä on helvetti.
Ajoittain me olemme itse helvetti.
HUHTIKUU 14, 1936 ELÄKÖÖN TASAVALTA!
Kuka haluaa kahvia?
Kahvia?
Malja!
- Eläköön Tasavalta! - Eläköön!
Kuningas on menettänyt kruununsa,
se on vain paperia.
Kultakruunun
vei Berenguer.
Kuningas
menetti kruununsa, se oli vain pahvinen.
Espanjan kruunua
ei tule kukaan varas kantamaan!
Ramón... Siviilijoukot.
Entä sitten?
Tohtorit ovat pitäneet minua puurolla seitsemän vuotta.
Vatsani menee huonommaksi.
Eräänä päivänä minä pyysin vaimoani
laittamaan muhennosta kinkulla, makkaroilla ja silavalla.
- Ja minä paranin. - Päivää.
Mikä laulu tuo on?
En tiedä. Minä kuulin sen radiosta.
Ruusunpunainen aamu auringon noustessa.
Sointuva itkevän viulun sävel.
Kuin romaani, unettomuus jossa hän asui, rakkautensa tarina...
Hyvät herrat!
Kuunnelkaa.
Meidän on palkattu Santa Marta de Lombás'iin.
Kaikki kulut maksettu ja 70 pesetaa, 70 kaunista pesetaa!
Peskää nuo paidat.
Santa Marta de Lombás, varokaa!
Minäkö myös?
Tietysti!
Ja minä?
Siellä teidän ei tarvitse olla nälkäisiä, sen minä sanon pormestarina.
Makkaraa, kinkkua, juustoa, mitä vain haluatte.
Minä murskaan sinun pääsi, Carolina!
Minä lupaan että teen sen!
Minä valitsin sinut koska en halua
miehiä talooni.
Aikuiset miehet ovat paksuja kuin muulit.
Kulta! Kahvia!
Älkää pelätkö.
Ne tekevät hyvää lantaa.
Hän ei puhu, mutta hän kuulee.
Tule, näytä muusikoille heidän huoneensa.
Pitäkää kiirettä.
Kiitos.
Kiitos hyvin paljon.
Hän on se kiinalainen tyttö siitä kirjasta!
Olet oikeassa!
Ei, tässä on liikaa.
Täällä ei kukaan sano "ei".
Syö ja kasva, poika.
Hän sitten?
Kuka?
Hän söi jo. Hän syö kuin lintu.
Haluatko sinä nähdä jotain?
Tule tänne, kulta.
Katso!
Tähän kohtaan on susi purrut häntä!
Peitä itsesi.
Hän oli vain neljän vanha.
Me olimme karjan kanssa.
Sudet olivat nälkäisiä ja ne huijasivat minua.
Luoja että ne huijasivat minua!
Etkö sinä aio syödä? Minä suutun.
Me olimme niityllä lähellä metsää.
Yksi niista paskiaisista ilmestyi ja sitten
meni takaisin metsään.
Koirat riuhtoivat sen perään
ja minä menin niiden kanssa.
Me jätimme hänet sinne, yksin,
istumaan säkille.
Kesti vain hetken,
mutta kun me tulimme takaisin,
tyttö oli poissa.
Jumala, että ne paskiaiset huijasivat minua!
Mutta hän pelastui.
Sudet eivät halunneet tappaa häntä.
Ne vain purivat häntä selkään.
Vanhat ihmiset sanoivat että tuo purema hiljensi hänet,
ettei hän huutanut.
Ja se tehosikin.
Me löysimme hänet sudenpesästä.
Hän oli kunnossa, muttei puhunut enää koskaan.
Miksi hän on kiinalainen?
Kuka?
Sinun tyttäresi.
Hän on minun vaimoni.
Viisas lintu, käyttää selvänäköisyyden tiedettä,
poimii kohtalosi taikalaatikosta.
Haluatko että lintu kertoo sinulle kohtalosi?
Hän tuli huoneeseeni, otti käteni,
ja me karkasimme hevosen selässä.
- Mitä hän teki? - Hän lähti peräämme veitsen kanssa.
Mutta Coruñassa, me nousimme Kiinaan menevään laivaan....
Katso!
Minä muistan jotain mitä opettaja sanoi.
Sänky, peili.
ja sydän
ovat kaikki tyhjiä.
Toisin sanoen, sinä olet yksin.
Minä aion mennä naimisiin Roque'n siskon kanssa kun tulen aikuiseksi.
Tänään, elinikäisen opettajan työnsä jälkeen,
jää Don Gregorio eläkkeelle.
Tämän kaupungin pormestarina,
sekä viranomaisten,
opiskelijoiden ja vanhempien puolesta...
minä haluan tuoda julki kiitollisuutemme
sen vuoksi mitä te olette tehnyt lastemme hyväksi:
valmistanut heidät elämään, ja erityisesti,
tulemaan hyviksi kansalaisiksi.
Don Gregorio,
te tiedätte että minä en ole puheenpitäjä.
Minä voin vain sanoa... kiitos teille.
Sydämelliset kiitokset.
Arvoisat viranomaiset,
rakkaat lapset,
ja kansalaiset.
Keväällä,
palaa villihanhi kotiinsa puolisonsa luo.
Mikään ei voi estää sitä.
Jos sen siivet katkaistaan, se ui.
Jos sen jalat katkaistaan, se soutaa nokallaan,
kuten airolla vastavirtaan.
Tämä matka
on sen olemassaolon oikeutus.
Elämäni syksyllä, minun pitäisi olla epäilevä.
Ja eräällä tavalla minä olenkin.
Susi ei koskaan käy makaamaan
lampaiden kanssa.
Mutta olen varma yhdestä asiasta.
Jos me sallimme yhden sukupolven,
yhden ainoan sukupolven, kasvaa vapaana Espanjassa,
niin kukaan ei tule koskaan ottamaan pois heiltä
heidän vapauttaan...
Mennään!
Kukaan ei tule varastamaan sitä aarretta heitä!
Kiitos hyvin paljon.
Ja nyt, lentäkää vapaana!
- Mikä on vikana? - Ei mikään.
Emmekö me enää mene metsästämään ötököitä?
Miksei?
Nyt kun on kesä, me voimme mennä joka päivä.
Katso...
Parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Opetusministeriöstä.
Me saamme mikroskoopin, Varpunen!
Mikä tuo on?
Se on Lucanus cervus,
lentävä peura.
Sitä kutsutaan siten koska sen alaleuat
muistuttavat sarvia,
ja ne tappelevat naaraista niiden avulla.
Ne ovat Euroopan suurimpia kovakuoriaisia.
Tuolla on yksi!
Anna se minulle!
Minä sain sen!
Varovasti.
Hyvin varovasti...
Nyt me saamme nähdä sen kielen
mikroskoopin alla.
Etkö sinä tule veteen?
Häntä pelottaa!
Hän jänistää!
Älä päästä häntä tänne!
Muistatko tilonorrinco'n?
Sen linnun joka antoi tyttöystävälleen kukan joka
- oli hyvin kallis. - Aivan!
Orkidean.
Ala mennä.
Ole kuin tilonorrinco.
Mutta tämä ei ole orkidea.
Ei se haittaa.
- Osaatko sinä uida? - En.
En minäkään.
Älä katso.
Tässä.
Sulje silmäsi.
Hänen puheensa aikana, istuessaan raivoissaan istuntosalissa,
Herra Gil Robles sanoi että
maa voi elää monarkiana tai tasavaltana,
parlamentaarisen tai presidentaalisen järjestelmän kanssa,
neuvostona tai fasistisena,
mutta ei täydellisessä anarkiassa.
Hän vakuutti että Espanja osallistuu demokratian hautajaisiin...
Tuo munapää paskiainen! He haluavat
tappaa sen!
Herra Calvo Sotelo sanoi vahvistaakseen jälleen kerran että
elinkykyistä hallitusta ei voida perustaa
nykyiselle perustuslaille, ja "tämän steriilin valtion sijaan,
tulee Tasavalta selviytymään!
"...Monet kutsuvat tätä valtiota 'fasistiseksi valtioksi'.
Jos tämä on fasistinen valtio, niin minä,
Varovasti...
An Orujo.
Sinä olet jo saanut muutaman.
Minä olen tekemiseni
tehnyt.
Ajat härkiä?
Ehkä.
Tule.
Anna se minulle, se on vaarallista.
Minä tarvitsen sen.
Minä maksan siitä... minä maksan.
Mennään.
Minun on mentävä kotiin isäni kanssa.
He puhuvat politiikkaa.
Mennään.
Tarzán!
Moncho!
- Mitä? - Tule kotiin.
Meillä on peli kesken!
Afrikassa käydää sotaa.
Minä kuulin sen radiosta.
Miksi?
Jotain Espanjasta ja Jumalasta...
- Eläköön Espanja! - Hurraa!
Hae sanomalehdet, Ramón.
Jumalan kiitos!
Korttisi...
Onko se se sota?
Kyllä.
He sanovat että armeija on noussut.
Auttakaa minua.
Jos kukaan kysyy, isä ei koskaan sanonut
mitään pappeja vastaan. Eikä hän ole tasavaltalainen.
Moncho, kuuntele tarkasti mitä minä nyt sanon.
Isä ei koskaan antanut opettajalle sitä pukua.
Ymmärrätkö sinä?
- Kyllä, hän antoi. - Ei, hän ei antanut!
Ymmärrätkö sinä?
Hän ei antanut!
Ei, hän ei antanut hänelle sitä pukua.
Eläköön Tasavalta!
Eläköön.
- Kuka siellä? - Avatkaa ovi, madam.
- Onko miehenne täällä? - Ei, hän ei ole.
Tiedättekö te missä hän on?
Olkaa hyvä ja sanokaa hänelle että pormestari haluaa tavata hänet.
Hän tarvitsee meitä.
Minä sanon hänelle.
AARRESAARI
Andrés...
- Eläköön Espanja! - Eläköön Espanja!
Jumala anna meille anteeksi.
Jumala anna meille kaikille anteeksi.
Valmiina.
Petturit!
Punaiset!
Ateistit!
Punaiset!
Punaiset kusipäät!
Klovni!
Punainen!
Ateisti!
Ateisti! Ateisti!
Ramón, Jumalan tähden, huuda!
Petturit! Rikolliset!
Punaiset!
Roistot! Rikolliset! Pett...
Ei! Roque! Ei!
- Roque, ei! - Isä!
Roque, ei!
Paskiainen!
Huuda nyt, Ramón! Nyt!
Murhaaja!
Anarkisti! Kusipää!
Paskiainen!
Sinä myös, Moncho. Huuda sinäkin.
Ateisti! Punainen!
Punainen!
Ateisti!
Tilonorrinco!
Proboscis!